Toată lumea a spus că într-o zi o să am un accident.
Un accident care să încheie toate accidentele.
Într-o zi, ai putea să te uiți în sus și să vezi un copil cum cade din cer.
Copilul ăla aș fi eu.
Sunt Louis Drax, băiatul uimitor predispus la accidente.
Primul meu accident a fost faptul că m-am născut.
S-a întâmplat precum lui Iulius Caesar.
Au înjunghiat doamna cu cuțitul până i-a explodat burta,
apoi te scot, acoperit de sânge.
E în regulă, te descurci de minune.
Se pare că bebelușul a străpuns. Trebuie să facem o cezariană.
Chiar dacă trăiești până la 100 de ani,
nu poți trece peste așa ceva.
La al doilea accident aveam 16 săptămâni.
Mama încă are radiografiile.
Coastele mele de copilaș, toate rupte și zdrobite.
Am fost mușcat de păianjeni, înțepat de albine
și electrocutat 85%.
Asta abia i se întâmplă cuiva,
dar mie mi s-a întâmplat.
Am făcut intoxicație alimentară de câteva ori.
Salmonella, tetanosul, botulismul
și meningita sunt doar câteva din infecțiile pe care le-am avut.
Iarna trecută am țipat atât de tare
încât n-am mai respirat timp de nouă minute și jumătate.
Când am împlinit 9 ani, ne-am dus la un picnic.
Mama, tata și cu mine. Eram fericiți.
Ca și când ne-am putea iubi din nou.
Ca și când nu avea să fie un monstru fără față.
Ca și când eu n-aș fi avut accidentul care punea capăt tuturor accidentelor.
Mama spune că sunt un înger.
Știi, Louis, se spune că pisicile au nouă vieți.
Sufletele lor se agață de trupul acestora și nu le dau drumul.
Dacă ai fi fost pisică ți-ai fi folosit 8 din cele 9 vieți până acum.
Una pentru fiecare an.
Te rog, nu le mai folosi.
Totul e rece.
Sunt mort?
Asta e a noua ta viață, domn tânăr.
Împreună vom rezolva misterul,
misterul straniu al băiatului uimitor predispus la accidente.
A NOUA VIAȚĂ A LUI LOUIS DRAX
Doi autostopiști au găsit mama victimei lângă drum,
și au sunat la poliție.
Îți spun, Dalton, va fi greu să salvăm ceva pe vremea asta.
Urmele de pași se vor șterge.
O să încercăm, dar n-o să obținem prea mult.
- Vreo veste despre tatăl lui? - Nu încă.
Am format o echipă de căutare și am dat un comunicat.
- Și băiatul? - Pentru asta a venit elicopterul.
Îl ridică acum.
Aici!
- Ține-l drept! - Bine.
Ridică-l!
Sunt aici de aproape două ore! Îmi dați ceva pentru durere?
- Domnule, vă rog, calmați-vă! - Mișcă, mișcă!
Avem nevoie de ajutor!
L-au încălzit, încă nu are semne vitale!
Pupilele fixate și dilatate.
- Îmi pare rău. - Întrerupeți resuscitarea.
- Nu vreau să plec de lângă el! - E în regulă, doamnă.
Nu vreau să plec de lângă el!
- Vă rog, vreau să mă duc la el! - N-are puls carotidian.
- Ora decesului e 19:55. - Vreau să mă duc la el! Louis!
Eram somnambul când eram mic.
Prima dată când s-a întâmplat aveam patru sau cinci ani,
iar mama m-a găsit sub pat
și m-a întrebat ce caut.
Iar eu i-am spus: "Pe el."
Căutam acel ceva de neidentificat în somnul meu,
iar mai târziu: în curtea din spatele casei,
sau curtea vecinilor sau pe plaja de nudiști
care nu era departe de casa mea.
Dar experiențele mele din copilărie nu m-au părăsit.
Totuși amintirile au devenit neclare.
Încă tânjesc după acea dimensiune pierdută.
Sunt de părere că creierul e mai mult decât suma părților sale.
Și că toți, indiferent cât de afectați,
putem face conexiuni.
Mișcă, mișcă!
Vine Drax!
Vă rog chemați-l pe chirurg!
Hai, hai!
Mulțumesc.
Transfer.
Stabil cardiovascular. Face un efort să respire.
Doctor Pascal? Îmi cer scuze că vă întrerup.
Vă caută cineva la telefon. Cred că e urgent.
Scuzați-mă.
Numele pacientului e Louis Drax, nouă ani.
Era rece când l-au adus paramedicii.
Îl pregăteau pentru autopsie când și-a recăpătat cunoștința.
Care a fost cauza rănii lui?
A căzut de pe una din stâncile de la Land's End în apa rece ca gheața.
I-am făcut o radiografie post operație. Probabil și-a rupt toate oasele din corp.
A fost mort timp de două ore.
N-am mai văzut ceva asemănător.
Am făcut o greșeală.
Înecul și hipotermia pot să se asemene cu moartea în cazurile pediatrice.
E rar, dar se întâmplă.
Nu te învinovăți.
Care e starea lui?
A trebuit să-i scoatem splina.
Una dintre coastele rupte îi amenință plămânul stâng,
iar fracturile la nivelul craniului...
E grav.
Dar e în viață.
E în comă.
Dar e în viață.
Doamnă Drax?
Da?
Eu sunt doctorul Pascal, sunt specialist în comă pediatrică.
Voi avea grijă de Louis
după ce își va termina tratamentul cu doctorul Janek.
Știți, trebuie să vă felicit.
Să mă felicitați?
N-ar trebui să folosim cuvântul "miracol" în profesia medicală,
dar asta ar putea fi o excepție.
Nu-l cunoașteți pe fiul meu.
Foarte adevărat.
Însă, îmi doresc ca asta să se schimbe.
Pot să-l văd?
Sigur.
Încă de când s-a născut, mereu am putut să comunicăm.
Să știm ce gândește celălalt, ca niște gemeni.
Dumnezeule, sună stupid și superstițios, dar...
Dacă l-ați cunoaște pe Louis,
dacă ați ști toate lucrurile prin care a trecut...
Nu e precum ceilalți copii.
Cred că fiul meu e un înger.
Nu e ușor să fii mama unui copil cu probleme.
Mereu e plină de griji.
Trebuie să-l protejeze.
E vina mea, vedeți?
Fii n-ar trebui să-și facă mamele să plângă.
De asta a trebuit să-l văd pe Perez cel Gras.
O, Louis.
Cine e acesta, domn tânăr?
Perez cel Gras e un cititor gras de gânduri, dar nu se pricepe la cititul gândurilor.
E bătrân, probabil are 40 de ani, și are o față buhăită, ca a unui bebeluș.
Bună ziua, sunt doctorul Perez. Tu trebuie să fii Louis.
Îmi pare bine. Doamnă Drax.
- Încântată. - Ce mai faceți?
- Intrați... - Probabil ar trebui să vă spun...
...că Louis a avut un mic accident în lift.
Despre ce vorbiți?
Despre ce vreau.
Hamsteri, Hitler, Harry Potter, Botox, lilieci.
Știu multe despre lilieci.
Louis, vino.
Și el nu poate spune nimănui, pentru că e doar între noi doi.
Liftul tău mă face să urinez.
Am o ușoară claustrofobie. E ceva normal.
Liftul ăla e mic. Ești mult prea mare pentru el.
Nu atât de mare ca tine.
Adulții râd mereu la lucruri care nu-s amuzante.
- Scârț, scârț! - Ai citit vreo carte bună în ultima vreme?
Vrei să-mi povestești?
Am citit Biblia.
Ți-a plăcut?
Mi-a plăcut partea cu șarpele.
Domnul Șarpe. Ce face?
Care-i treaba cu el? Povestește-mi despre el.
Adam e foarte prost. Merită să fie pedepsit.
- Ce a făcut? - Cât costă ședința asta?
E mai mult o întrebare pentru mama și tatăl tău, nu?
Pe tine te întreb. Cât costă?
- De ce ești atât de interesat? - Aș vrea să stau pe scaun toată ziua...
...să spun "Povestește-mi" și să fac milioane de dolari.
Mi-ar plăcea asta. Pare o viață ușoară.
Deci crezi că adulții au o viață ușoară?
Aștepți asta? Aștepți să devii adult?
E o întrebare prostească.
De ce?
Pentru că n-o să cresc niciodată.
De ce nu?
Bun venit în golful comelor, Louis.
O să avem grijă de tine aici. Bine, dragule?
Unu, doi, trei.
Sunt curios în privința începutului bolii sale,
acest accident pe care l-a avut.
Nu te-a informat Dalton?
- Cine? - Inspectorul care lucrează la caz.
Nu m-a contactat nimeni de la poliție,
dar presupun că n-ar avea motiv.
N-ai văzut știrile de azi dimineață?
N-a fost un accident. A fost împins.
Împins? Cine l-a împins?
- Iată rezultatele pacientului numărul 2. - Bine. Poate să plece.
- Tatăl lui. - Tatăl lui Louis?
Unde e acum?
E fugar. Îl caută. Totul e foarte dramatic.
O să pună un ofițer la recepție, ca măsură de precauție.
Mai bine să fim siguri decât să ne pară rău.
Îmi pare rău de mama lui.
Nu cred că are multe rude.
Poți să-mi spui Allan sau doctorul Pascal, dacă vrei.
Majoritatea oamenilor îmi spun Pascal.
Ești în comă, Louis.
E ca un somn, doar că e mai adânc.
Știi, am câteva teorii despre starea în care te afli.
Cred că unii oameni nu vor să se trezească.
Ei cred că nu se pot întoarce până nu se simt în siguranță.
Poți să te simți în siguranță aici, Louis.
Ce-ai pățit la braț, Louis Drax?
A fost un accident.
Ce fel de accident?
Săpam un mormânt și am alunecat.
Un mormânt? Pentru cine?
Pentru un om.
Unul mare și gras cu obraji durdulii.
Ai destul de multe accidente.
Sunt predispus la ele. Și ce dacă?
Uneori accidentele sunt mari, iar uneori sunt mici.
Presupun că în cele mari ajungi la spital, nu?
Nu-i atât de rău. Spitalele pot fi amuzante.
Nu-mi place durerea. Urăsc partea aia.
Dar recuperarea e bună.
Jeleu.
Înghețată.
Doamne drăguțe care îți aduc și mai mult jeleu.
Da, apoi fac tam-tam,
apoi nu trebuie să te duci la școală.
Te-ai simțit vreodată ușurat când ajungi la spital pentru că...
te simți în siguranță?
Crezi că o fac intenționat, nu?
N-am spus asta. De ce aș spune asta?
Ți-am citit cartea ieri.
Schimbător de subiect.
De fapt, n-a fost atât de rea.
Îmi place partea în care ai hipnotizat Sikh-ul.
Hipnotizezi mulți pacienți?
- Unii. - Dar nu pe mine?
Nu cred. Nu știu.
Nu m-am hotărât încă. Nu-s sigur că ar fi de ajutor.
Pentru că sunt nebun?
Pentru că ești special.
Sunt un copil normal, cu probleme emoționale?
Îngrijorarea e că Peter Drax ar putea să-și facă din nou apariția.
E vreun membru din staff aici, de serviciu, tot timpul?
Da, doi.
Și avem un proces strict de înregistrare pentru orice vizitator.
Nu suntem în siguranță?
Fiți vigilenți.
Dar nu știi unde e.
N-am spus asta.
E ceva ce ne poți spune despre băiat?
Orice care ne-ar putea fi de ajutor din punct de vedere medical?
Louis avea niște probleme emoționale.
Se ducea la un terapeut,
un anume doctor Michael...
Perez.
Provoacă probleme la școală, n-are prieteni, nu se integrează.
Ceilalți copii îl strigau "Nebunul."
Uitându-mă prin fișa lui,
e o temă recurentă de traumă fizică.
E dificil să-i dăm de capăt.
Terapeutul său crede că ar fi putut
să-și facă rău singur pentru a fi băgat în seamă.
Dar consemnările sunt consemnate încă de la o vârstă fragedă.
Am notat și asta.
Deci e un istoric de violență din partea tatălui.
Care sunt șansele ca băiatul ăsta să se trezească?
Bazându-mă pe cel mai recent EEG,
am diagnosticat o stare vegetativă persistentă.
Ceea ce înseamnă?
Înseamnă că nu e bine.
Am vorbit cu doctorul Janek azi dimineață
despre teoria ta "creșterea sensibilității".
A spus că metodele tale sunt radicale.
Că tu crezi în pacienții tăi.
Nu știu cât de radicale sunt metodele mele.
Cred doar că Louis încă poate simți lucruri.
Deși poate părea că e departe, încă e cu noi, într-un fel.
Ești de părere că creierul e același cu sufletul?
Adică, dacă creierul lui e deteriorat, mai e Louis?
Da.
Trebuie doar să găsim o cale de a comunica cu el.
Să-i dăm de urmă, să-l convingem să iasă la iveală.
Crezi că se ascunde?
N-am spus asta.
Ai spus "să-l convingem."
Văzul și gândirea sunt același lucru
când ochii sunt închiși.
Ca un vis, dar tu alegi ce se va întâmpla.
Îți amintești lumini puternice și adulți care țipă.
Și totul e rece în interior.
Așa că te gândești la Soare.
La cât de cald se simte.
Nori...
Și la lună...
La rece...
Apă...
Monștri...
Și "scârț, scârț"... Și "O, Doamne..."
Și la fericire...
Tristețe...
Și bărbații n-au onoare.
Și la moarte.
Gustul de sânge pe care-l simți în gură.
Și ești sus ca un balon.
Stau lângă patul tău.
Vorbește cu tine de parcă ai fi bebeluș din nou.
Când îți strâng mâna așa, poate o simți.
Și ar face orice pentru tine
pentru că e foarte bucuroasă că pericolul nu te-a omorât.
Continuă să-mi spui povestea ta.
Un lucru s-a întâmplat într-o zi.
Tata m-a dus la Sea World.
Am stat în San Diego tot weekendul
ca s-o lăsăm pe mama să se odihnească.
Pentru că amândoi suntem bărbați, și, uneori,
bărbații se pot distra prea copios și îți dau o durere de cap.
Bună ziua, tuturor, și bun venit la Sea World!
Eu sunt Jennifer
și mă aflu în spate pe stânci.
Ceea ce înseamnă că suntem pregătiți să începem!
Louis, hai, amice.
Dar voi? Sunteți entuziasmați?
Louis, hai, începe. Vino.
Mulțumesc.
O să ratezi spectacolul cu delfini. Haide.
Primul...
Peter.
- Bună! - Când ne aflam acolo...
...tata s-a întâlnit cu o persoană pe care o cunoștea.
Arăta de parcă urma să vomite.
Ce surpriză! Bună!
Dar, în schimb, a sărutat-o pe obraz.
El trebuie să fie Louis.
- Cine ești? - Eu sunt Caitlin.
El e soțul meu, Alex.
Alex, ei sunt Peter și Louis.
Deci tu ești faimosul Peter.
Cum ce face că ai copii chinezi?
- Louis, nu e politicos. - Nu-i nimic.
S-au născut în China.
Ai auzit de adopție? Sunt convinsă că da.
Mei și Lola au intrat în viețile noastre acum doi ani,
apoi, imediat după acel moment, am avut o surpriză plăcută
când Jerome a venit pe lume.
Ca un fulger din senin.
Eu sunt Jennifer, și în numele meu...
- Mi-a părut bine să te văd. - Da, da. Și mie.
Hai să-i aplaudăm pe delfini!
Specialitatea fructe de mare, crevete, două porții de cartofi și o bere.
- Mulțumesc. - Mulțumesc, domnule.
În regulă, amice.
Cine era doamna din parc?
O persoană pe care o știam.
Eram... prieteni.
Prieteni buni, de fapt.
- Lou-Lou... - Făceați sex?
Ei bine...
Am fost căsătoriți.
Căsătoriți?
Da.
În urmă cu mult timp.
E în regulă dacă ești supărat pe mine.
Aveai dreptul să știi.
Nu. De ce aș fi supărat?
Ești căsătorit cu mama acum.
Altfel nu m-ai fi făcut.
Ai fi făcut doi copii chinezi
și un bebeluș cu o față mare și stupidă ca a lui Perez cel Gras.
Poate.
Nu știu ce aș fi făcut,
dar cred că e mai bine
să nu-i spunem mamei că am întâlnit-o pe Caitlin.
Vrei să mint?
Nu, nu vreau să... Nu vreau să minți.
Doar...
Să nu spui tot adevărul.
Mama ta poate fi foarte fragilă.
Da?
Ăsta-i băiatul meu preferat?
- Da. - Vino încoace!
Aveam nevoie de asta. Uită-te la tine. E un hanorac nou?
Cum a fost? V-ați distrat?
A fost bine. Ne-am dus la un restaurant.
- Voia să lase impresia că e Hawaii. - Da?
Și ne-am dus în Călătoria către Atlantida de trei ori.
Și am cunoscut o doamnă
pe nume Caitlin care a fost căsătorită cu tata.
Tata n-a vrut să-ți spun,
dar nu văd de ce n-ar trebui să știi,
pentru că ea are altă familie acum.
Două fete chinezoaice care-s adoptate
și un bebeluș care nu e.
Lou-Lou, du-te în camera ta și uită-te la TV, bine?
Nu.
Louis, fă ce ți se spune.
Du-te.
- Nu mă atinge. - Dumnezeule.
Isuse!
- Taci! - Nu mai țipa la mine!
Taci pentru o clipă și ascultă-mă!
Dumnezeule, nu mai știu ce fac aici!
De ce i-ai spus mamei tale despre ce s-a întâmplat la Sea World?
De ce nu?
Părinții mei nu se iubesc.
Nu în modul în care doamna și soțul cu copiii chinezi o fac.
Poate se urăsc.
Poate tot ce vor să facă e să divorțeze.
Nu pot s-o facă, nu? Nu pot s-o facă din cauza mea.
De ce?
Ei nu cred că știu, dar o știu.
Ce anume?
Că tatăl meu nu e cel adevărat.
Doar se preface că e tatăl meu.
Și mama ta?
Ea e mama mea adevărată.
Cine crezi că e tatăl tău adevărat?
N-am unul.
Ei, haide, toată lumea are un tată.
Nu și eu.
Dacă ai alege pe oricine din lume să fie tatăl tău.
- Oricine? - Oricine, mort sau viu.
Pe tine.
Pe mine?
Glumeam doar.
Mama spune că poți să te întorci acum.
Nu știam că am nevoie de permisiune.
Ești cel mai puternic om în viață?
Nici pe aproape.
De asta nu te-ai mai bătut?
M-am oprit pentru că mama ta mi-a cerut asta.
Apoi am devenit tată.
Cel mai puternic tată din lume!
Arde ceva.
În sfârșit, niște oameni pe care chiar vreau să-i văd.
Arăți minunat.
- Și mie îmi pare bine să te văd. - Scuză-mă. Mă întorc într-o clipă.
- Bună! - Bună, arăți minunat!
- Mulțumesc. Și tu. - Ce mai faci?
- Bună! - Bună!
- Ăla e pentru mine? - Îl căutai?
Deschide-l. Iar tu, vino cu mine.
Aduci un cadou, primești o îmbrățișare.
Scoate-l pe Alex din apă, e prea rece.
Poftim.
Ai invitat-o pe doamna Drax?
M-am gândit că i-ar prinde bine.
Iese din casă, din spital.
E mâncată de vie.
Cred că e obișnuită până acum.
Bărbații mereu se comportă ca niște proști în jurul fetelor drăguțe.
Tu ce mai faci?
- Bună! - Bună!
M-ai prins cum vânez gustări.
- Mâncarea nu e prea bună. - Nu.
Mulțumesc.
Te-am văzut mai devreme, dar păreai... ocupată.
M-am gândit că poate încercai să mă eviți.
Nu. Sunt bucuros că te-a invitat Janek.
Cred că-i e milă de mine.
- Cum faci față situației? - Aceea e soția ta, cea cu care ai venit?
Da.
E foarte drăguță.
Asta-i frumos din partea ta.
- Fac față cât de bine pot. - Da.
- Ai dispărut. - Hei...
Mă îndreptam spre baie și m-am întâlnit cu doamna Drax.
Compătimeam mâncarea lui Janek.
Nu cred că am făcut cunoștință.
Scuzi. Ce prost sunt!
Sophie, ea e Natalie Drax. Natalie, ea e soția mea, Sophie.
Natalie e mama lui Louis, noul pacient despre care-ți povesteam.
Desigur. Am auzit ce s-a întâmplat.
Îmi pare foarte rău pentru tot prin ce ai trecut.
- Soțul tău a fost de mare ajutor. - Sunt convinsă.
Doamna Drax a adus un hamster.
I-am adus lui Louis un prieten, să-i țină companie.
Din punct de vedere tehnic, nu e voie cu animale în secție.
E doar un pui. N-o să rănească pe nimeni.
Și Louis îl adoră.
Bine.
O să fac o excepție de data asta.
Doar de data asta.
Îl iei acasă când pleci.
Mulțumesc.
Vrei să mergem la o plimbare?
E o zi foarte frumoasă, mă gândeam să ies la aer.
Bine, o plimbare scurtă.
Îl lăsăm pe Louis și pe vechiul său prieten să mai povestească.
Vino încoace, Rasputin.
A expirat timpul.
Abra... cadabra.
Mă gândesc la acei hamsteri sărmani.
De ce trebuie să moară?
Nu ești prea deștept pentru un doctor, Grăsuțule.
Nu știi regulile?
Regulile?
Da. Sunt legi și te duci la închisoare dacă le încalci.
Dar sunt și reguli secrete.
Dar ce legătură are asta cu hamsterii?
Una dintre regulile secrete e despre păstrarea animalelor de companie.
Dacă deții un animal mic și trăiește mai mult
decât durata de viață a unui rozător... adică doi ani...
Atunci ai voie să-l omori dacă vrei, pentru că ești proprietarul lui.
Regula secretă are un nume?
Da, "Dreptul de Eliminare."
"Dreptul de Eliminare."
Ai voie s-o faci cu otravă sau cu soluție împotriva buruienilor.
Dacă ai. Sau poți arunca ceva greu pe el,
cum ar fi o enciclopedie medicală
sau Harry Potter și Ordinul Phoenix.
Unde ai aflat de regula secretă?
Hai să vorbim despre tatăl tău.
Nu-mi place ce insinuezi!
Da, a fost ideea mea de a-l aduce aici pe Lou-Lou!
Peter n-a făcut nimic greșit!
Nimeni nu spune... Doamnă Drax?
Să mergem, Lou-Lou.
Ce ți-a luat atât de mult?
N-o să-l mai vezi pe doctorul Perez.
Cu ce am greșit? Ce a spus?
De ce ai fost atât de supărat, domn tânăr?
A spus că orice i-aș spune n-o să părăsească acea cameră.
Pentru că e un secret între mine și el.
Dar a mințit. I-a spus ei.
E un mincinos așa cum sunt toți bărbații.
Și joacă aceleași jocuri ca și ei.
Cum ar fi "Prefă-te că nu-l urăști".
De ce nu-ți plac bărbații?
Pentru că i-au făcut lucruri rele mamei mele.
Mă uitam pe fișele lui Louis...
Și... am observat că ai încheiat sesiunile lui cu doctorul Perez,
la scurt timp înainte de incident.
Perez era mereu foarte suspicios în privința lui Peter.
La momentul respectiv,
credeam că vrea să mă învrăjbească împotriva soțului meu.
Acum nu mai sunt atât de sigură.
Ai rude care locuiesc în apropiere?
Părinții mei au decedat.
Prieteni? Oameni cu care poți vorbi?
Am o soră, dar nu prea ținem legătura.
Știu că e un subiect sensibil, dar sunt un bun ascultător.
Mereu pui întrebări.
Așa e. Într-adevăr, pun multe întrebări.
Știi, ar putea să te ajute
să vorbești cu cineva despre ce s-a întâmplat.
Era ziua de naștere a lui Louis. Împlinea 9 ani.
De fapt și ziua mea de naștere. E încă un lucru pe care-l avem în comun.
Peter a venit cu mașina din San Diego.
A locuit acolo cu mama lui de când ne-am separat.
Am plănuit un picnic.
Totul a fost perfect.
Ne-am dus cu mașina până la canion.
Apoi am avut o dispută.
O dispută stupidă.
Despre ce era vorba?
Peter era supărat că am pus capăt terapiei lui Louis.
N-am vrut să-i spun adevăratul motiv.
A devenit...
Agresiv.
Te-a lovit?
Louis s-a speriat foarte tare și a fugit.
Nu te grăbi.
Peter s-a dus după el, dar...
Era foarte aproape de margine.
Louis!
Încă îi pot vedea fața înainte să cadă.
Nu țipa. Nu plângea.
Avea doar o privire...
de dezamăgire.
A mai fost violent? Cu Louis?
Sau cu tine?
L-am cunoscut pe Peter la vârsta de 18 ani.
E singurul bărbat cu care am fost.
E greu să știi la ce să te aștepți când n-ai cu ce să compari.
Meriți mai bine de atât.
De unde știi?
Știu pur și simplu.
Pentru ce a fost asta?
Louis?
Louis, mă auzi? Louis!
Mă auzi, Louis?
Louis? Louis? Ești acolo? Mă auzi?
- Louis? - Încearcă să spună ceva.
Tatăl meu...
- Louis, scumpule. Mami e aici. - Natalie!
Încă e în recuperare. Ai putea să-l rănești.
Louis? Louis, sunt doctorul Pascal.
Ești în spital, da? Louis?
Hei, amice.
Ce citești? Cousteau?
"Marea Vie" din nou. Încă îți place?
Trebuie să discutăm despre ceva, da?
Trebuie să plec... pentru o perioadă.
Unde te duci?
Nu departe.
În San Diego.
Să locuiesc cu bunica.
O să mă poți suna.
O să fie doar pentru o perioadă scurtă.
- Am făcut eu ceva? - Nu.
E din cauză că i-am spus mamei despre Sea World?
Nu, nu, nu-i asta. Îți promit.
N-ai greșit cu nimic.
Doar că o fac pe mama ta...
foarte tristă momentan.
Și trebuie s-o las puțin singură.
Știi cum e, puștiule.
Ne distrăm prea mult.
Te-ai descurcat foarte bine azi, Louis.
Oriunde ai fi, ești mai aproape decât credeam.
Rămâi aproape.
Mama ta te iubește foarte mult.
Te așteaptă. Cu toții te așteptăm.
Ți-am adus un cadou.
Mă gândeam s-o citim împreună.
Am auzit că e una dintre preferatele tale.
"Era ora tăcută înaintea răsăritului din Decembrie."
E cineva?
Macy?
Arăți obosit.
N-am dormit.
- Din cauza stresului? - Coșmaruri. Rele.
Nu le-am mai avut de când eram copil.
Cum merg lucrurile cu Sophie?
Atârnă de un fir de ață.
Tu și restul soților.
Nu cred că mă mai iubește.
De ce te-ar iubi? Tu n-o mai iubești.
- Oamenii v-au văzut. - Despre ce vorbești?
În grădină. Nu fi atât de surprins.
E un loc public. Nu erai invizibil.
- Cine știe? - Toată lumea.
A îndurat multe chiar și înainte de accidentul lui Louis.
Iartă-mă că simt compasiune pentru ea.
Dacă e compasiune, atunci e greșeala mea.
Ești enervant.
Pentru Dumnezeu, răspunde la drăcia aia.
Bună!
Cred că a fost aici.
Nu, cred că a fost în casă.
Ce se petrece? Mai e aici?
Intră.
Era în cutia poștală.
La început m-am gândit că ar putea fi Louis,
dar mi-am dat seama că e imposibil.
Crezi că a fost Peter?
Nimeni n-ar avea de unde să știe lucrurile astea. El trebuie să fie.
Ce a spus poliția?
Natalie?
Pe tine te-am sunat primul.
"Dragă, mamă..."
"Doctorul Pascal vrea să facă sex cu tine."
"Ar trebui să stai departe de bărbați în general."
"De exemplu, doctorul Pascal."
"Te avertizez, mamă, pericolul va veni,"
"și se vor întâmpla lucruri rele."
"Te iubesc. Louis." E foarte ciudat. Vedeți asta?
Axul de rotație, curbura și liniile abia vizibile.
Autorul a scris această scrisoare cu mâna lor ne-dominantă.
Probabil a fost o încercare firavă de a-și ascunde calitatea de autor.
Mulțumesc.
Domnul Navarra va compara scrisoarea
cu mostrele de scris pe care le luăm din casa soțului dumneavoastră.
Veți fi prima care va ști când vom afla ceva.
Aveți vreun loc sigur în care să locuiți?
Avem o cameră la spital pe care o poate folosi.
Până găsim o opțiune mai bună.
- Nu vreau să profit. - Nu, nu e nicio problemă.
Nu e sigur pentru tine să fii acasă acum.
Ar putea să încerce să ia legătura cu tine, deci dacă sună sau cineva sună și închide,
sau nu-și lasă numărul, dă-mi de știre.
- Bine. - Bine, mulțumesc.
Doctore, aș vrea să vorbim între patru ochi.
O clipă.
Ți-o tragi cu ea?
Ce?
Nu. De ce?
Bun. Ține-o așa.
Cel puțin până apare Peter Drax.
E pentru propria ta siguranță.
Domnule, puteți veni cu mine, vă rog?
Folosim camera asta pentru vizitatorii care rămân peste noapte
și pentru doctorii extenuați.
După cum vezi, nu e luxoasă, dar vei fi în siguranță aici.
E perfectă.
Acum pot fi mereu aproape de Louis.
Ar trebui să mă duc acasă.
E târziu.
Și ești căsătorit?
N-am discutat despre asta.
Nu știu cum să-ți mulțumesc pentru tot.
Nu trebuie s-o faci. Ne vedem mâine.
Noapte bună, domnule doctor.
Douăzeci de ani în sectorul privat au fost mulți.
Dacă mai stăteam o oră în scaunul ăla îmi exploda capul.
Apreciez că m-ai primit atât de repede.
Deloc. Știi, Louis e un băiat minunat.
Am fost foarte trist când am auzit ce s-a întâmplat. Intră.
A fost cumva o serie
de evenimente neobișnuite după ce a venit Louis la tine?
- Nu, mulțumesc. - Ia loc.
Nu știu cât de mult pot ajuta.
Alaltăieri au venit niște polițiști și au pus întrebări.
Le-am spus același lucru.
Am lucrat cu el doar două, trei luni.
Ai vreo teorie despre istoricul lui Louis al...
- Tragediilor? - Sigur.
O bună perioadă de timp credeam
că el își făcea accidentele, căutând atenție,
dar piesele nu se potriveau mereu.
Știi?
După ce mama lui a încheiat tratamentul, Louis mi-a trimis o scrisoare personală.
În spiritul anchetei colegiale, m-ar face plăcere să...
îți arăt, dacă... crezi că ar ajuta.
Era plină cu excremente de hamster.
Caracteristic lui Louis Drax.
"Ești un ditamai mincinosul, doctore Perez."
"Ai spus că nimic nu va părăsi camera,"
"și n-a fost adevărat. Deși ești nașpa."
"Sper să ai parte de o boală scârboasă."
"Toate cele bune, Louis Drax."
Vreți să aruncați o privire peste asta?
Natalie a găsit-o în cutia poștală ieri.
"Doctorul Pascal ar vrea să facă sex cu tine."
Cu siguranță e vocea lui.
Nicio îndoială.
- Sunteți sigur? - Da.
Avea un mod foarte special de a vorbi.
E în comă.
Deci nu poate fi el.
Totuși, e cineva care-l cunoaște foarte bine.
Ca tine.
Sau poate doamna Drax... Natalie, cum îi spui.
- Sau tatăl lui Louis. - Cineva de genul ăsta, da.
Ar putea fi.
Ce-mi poți spune despre el?
Nimic din ce nu știi deja.
Boxer. Îi plăcea să bea.
Aveau problemele lor.
Iar Louis avea tot felul de teorii despre mariajul lor.
Era foarte deștept în felul ăsta.
Copiii mereu știu mult mai mult decât credem.
Ce crezi că mi-a luat tata de ziua mea?
Sper că mi-a luat încă un Rasputin.
Nu știu. De unde să știu?
El e! A venit.
Iată-l pe băiatul meu.
Lasă-mă jos, bătăușule.
Îmi pare bine să te văd. Vrei să-ți dau cadoul?
Pun pariu că nu ghicești ce e.
E o dinastie.
Cine-i pregătit pentru picnic?
Ce zici de patru, șase și nouă?
Patru și șase fac zece...
Se apropie pauza de două săptămâni a lui Louis.
Cred că ar trebui să petreci prima săptămână
în San Diego cu mine. E în regulă?
Bine, asta o să fie grea.
Ești gata?
Trei, șapte...
Cinci, unu.
Nu mă simt în largul meu să se ducă acolo singur.
N-o să se ducă singur.
Îl aștept eu. În plus, mama va fi cu noi.
- Da. - Zece împărțit la cinci e doi.
Extrag unu și... Prea ușor.
Te-ai rătăcit?
Nu.
Ador zilele de naștere.
Cred că ai trecut peste indicatorul ăla, acum zece minute.
Louis, vrei să-ți ajuți tatăl?
Amice, n-am nevoie de ajutor.
Știu unde mă duc. Îți promit.
Lasă-l să te ajute, Peter. Se pricepe să dea indicații.
- Dă-i harta. - Bine.
Poftim, amice.
Mulțumesc.
Doctorul Perez? Bomboane? Urinat în pantaloni?
Asta nu-i o hartă. Ăsta e creierul meu.
- Bună seara, doctore Pascal! - E totul în regulă?
Sophie. Ce faci aici?
Abia dacă mai vii acasă.
Așa că m-am gândit să-ți aduc corespondența.
Părea importantă.
De ce ai deschis-o? Îmi era adresată mie.
Sophie.
Dragă Pascal,
Ar trebui să ai grijă de mine, dar tot ce vrei să faci e sex cu mama.
Stai departe de ea. Se vor întâmpla lucruri rele dacă n-o faci.
Consideră asta un avertisment.
Nu face asta.
Deci nu există nicio posibilitate
prin care Louis ar fi putut să scrie scrisorile?
E imposibil.
Dar s-a ridicat și a vorbit, nu? De ce nu e posibil?
Criza a fost un noroc, poate un spasm muscular.
O întoarcere scurtă la o conștiință aparentă.
Dacă aștepți să se trezească
și să-ți dea o declarație, eu nu mi-aș ține respirația.
Crezi că Drax o hărțuiește?
Cum face față situației?
E tulburată.
- Crezi că va face o criză nervoasă? - Nu.
Adică, e într-o stare vulnerabilă.
Da, dar are simptome pentru a face o criză nervoasă?
Nu văd cum ar putea să înfrunte acest gen de presiune,
prea mult timp, dacă la asta te referi.
Aș vrea să aud ce știi despre căderea lui Louis,
versiunea pe care ți-a spus-o Natalie.
De ce?
M-am gândit că din moment ce ai o anumită... prietenie cu ea,
ai putea avea niște informații care ar putea să ne ajute.
Nu cred că am.
Știai că Peter Drax nu e tatăl biologic al lui Louis?
Da.
Deci, dacă ți-a spus asta, probabil ți-a spus
că l-a dat pe Louis spre adopție când era un bebeluș.
Nu știam asta.
Dar nu sunt surprinsă că nu mi-a spus asta.
E o chestiune privată, nu crezi?
Bineînțeles că e privată.
Încă un lucru.
Mama lui Peter Drax vine în oraș
ca să-i punem niște întrebări legate de scrisoare.
A cerut să-l vadă pe Louis. N-am niciun motiv s-o împiedic.
O să anunț la recepție.
Un mic sfat.
Ar fi mai bine s-o ții departe de prietena ta.
Din ce am auzit, nu sunt cele mai bune prietene.
O să țin minte.
Te căutam. Ai o clipă?
Vreau să discut cu tine despre ceva.
Macy a zis că pot folosi dușurile.
Nu-i despre asta.
Intră.
Vrei să iei loc?
Nu.
Trebuie să-ți mulțumesc din nou.
Toți cei de aici m-au sprijinit enorm.
Unul dintre băieții de la recepție chiar a spus
că ar putea să-mi aducă un televizor aici.
De ce nu mi-ai spus că Peter nu e tatăl lui Louis?
Știu că probabil nu e treaba mea,
dar mi-ai spus că Peter
a fost singurul bărbat cu care ai fost,
și, nu știu, de ce ai spune o astfel de minciună?
Mă lași o clipă să mă îmbrac?
Sigur.
Te superi dacă te întorci?
Desigur.
Bine.
Cine e tatăl?
Îl chema Joe.
Joseph. Am petrecut doar o noapte împreună.
Nu e tocmai subiectul meu preferat.
- Ar putea să te ajute dacă-mi povestești. - Nu mă ajută.
- Dacă alți oameni știu... - Alți oameni nu știu.
Și e un motiv bun pentru asta, crede-mă.
Dar... în calitate de doctor al fiului tău, în calitate de prieten...
Natura conceperii lui Louis
nu e ceva ce aș dori pentru nicio femeie.
Natalie, îmi pare foarte rău.
Nașterea a fost groaznică.
Aproape că ne-a omorât pe amândoi.
Dar nu regret nimic.
Dacă n-ar fi fost ceea ce s-a întâmplat, Louis nu s-ar fi născut.
A fost curajos din partea ta să-l păstrezi.
Cine ți-a spus despre asta?
Inspectorul Dalton. A venit azi în secție.
Ce ți-a mai spus?
Nimic.
Voia să facă cunoștință cu Louis, să-l vadă pentru prima dată.
Îmi pare rău.
Am senzația că viața mea e la mila prădătorilor.
Inclusiv eu?
Săruți mamele tuturor pacienților?
Îmi pare rău dacă te-am făcut să te simți așa,
pentru că e ultimul lucru pe care-l voiam.
Poate sunt nedreaptă.
Am avut perioade dificile cu bărbații, atâta tot.
Nu suntem toți răi.
Nu... în întregime.
I-a luat două luni să i se destăinuie lui Perez.
Eu sunt cea care trebuie să-l ducă în fiecare marți...
Louis! Se simțea în largul lui.
Și ce altceva?
Și tot eu a trebuit să vorbesc cu Perez...
Bine, păi, eu sunt cea...
...în fiecare weekend.
Eu sunt cea care hotărăște
dacă se mai duce sau nu la el.
Acum o ia din nou de la început.
- Nu înțeleg care e ideea... - O ia din nou de la început.
- Nici măcar nu mai ești aici. - Încetează.
Sunteți triști?
Nu, nu, nu. Nimeni nu e trist. O să fie o zi fericită.
Vino. Sărbătorim.
Poftim.
Ți-am pus la pachet toate mâncărurile preferate.
- Vrei de-astea? - Da.
- Știu că-ți plac astea. - Mulțumesc.
Înainte să-l cunosc pe tatăl tău, eram doar noi doi.
Nu ți-am spus asta niciodată.
Poate ți-ai dat seama.
Uneori cred că ți-ai dat seama.
Era cât pe-aci să te pierd în noaptea aia.
Era cât pe-aci să te pierd de atâtea ori.
Dar atunci a fost prima dată.
Am chemat un bărbat pe care abia îl cunoșteam.
Ne-am cunoscut când erai bebeluș.
A venit și m-a alinat.
A rămas cu mine în timp ce așteptam să vedem dacă mureai.
M-a ținut de mână toată noaptea.
Domnul și doamna Foster?
Doctorul a făcut o greșeală.
Credea că Peter e tatăl tău.
Credea că suntem căsătoriți. Un an mai târziu chiar ne-am căsătorit.
A fost dificil pentru prima soție a lui tati.
Dar n-o iubea. Pe mine mă iubea.
Dar acum mă sperie, Lou-Lou.
Îl simt. E ca și când ar fi pe aici pe undeva.
De ce-mi spune poveștile astea?
Toate aiurelile astea în urechea mea.
Îl simt cum se apropie din ce în ce mai mult,
încercând să te ia înapoi.
Mereu șoptește ca și când ar urma să plângă.
Nu ești obligat să asculți.
Ea nu va ști.
Știe totul.
Nu, domn tânăr.
Copiii cred asta despre mame și tați, dar nu e adevărat.
Mergem într-un loc întunecat.
Cel mai întunecat loc de pe Pământ.
Oamenii vor spune că te-am furat.
Dar nu așa stau lucrurile.
Știi asta, nu?
Nu cred că va observa cineva dacă mă duc.
Vii cu mine?
E timpul să vezi ceva.
Unde e?
Se află adânc într-o peșteră.
O să mă pot întoarce?
Depinde cât de curajos ești.
Nu puteai să ne pui să scriem ceva care nu e atât de amenințător?
Mi-e teamă că o să sperii personalul.
"Lucruri rele o să se întâmple."
E singura propoziție care apare în ambele scrisori.
Doctore Pascal, cred că trebuie să veniți cu mine.
- Ce se întâmplă? - E doamna Drax.
Sunt mama lui și n-am fost de acord cu asta.
Te rog, dă-mi drumul!
Ce se petrece?
Abia te-am atins.
M-a atacat.
Cine sunteți?
Sunt Violet Drax. Bunica lui Louis.
Mi s-a spus că mă așteptați.
Bine, haideți să discutăm în biroul meu.
Ești bine?
Mai bine întoarce-te în cameră.
Doamnă Drax. Sunt doctorul Pascal.
Veniți cu mine.
Nu sunt nepăsător la cât de grea poate fi perioada asta pentru dumneavoastră.
Dar comportarea dumneavoastră de azi e inacceptabilă
într-o secție a celor în comă sau în orice secție.
Luați loc.
Încă de când Peter a dispărut,
a încercat să mă oprească să nu-l văd pe Louis.
Ați auzit vești de la el?
Nu, sigur că nu. Nimeni n-a auzit.
Nu-i stă în fire.
Dar, având în vedere ce s-a întâmplat...
Fiul meu nu i-ar face niciodată rău lui Louis. E absurd.
Mă ascultați măcar?
Îl iubește pe băiatul ăla mai mult decât pe sine.
El e singurul motiv pentru care a rămas cu ea atât de mult.
Știați că Peter avea o căsnicie fericită?
Caitlin era o femeie bună. Iubitoare, amabilă.
Apoi a venit jigodia aia cu trucurile și minciunile ei...
Doamnă Drax, e suficient.
M-a mințit, mi-a mințit fiul, pe Louis. Vă minte și pe dumneavoastră.
V-a spus că mama ei e bolnavă?
Sau oare era tatăl ei?
V-a spus că a fost abuzată în copilărie?
Nu vreau să aud nimic din toate astea.
V-a spus că a fost violată?
Că e blondă naturală?
Ați putea să ciocăniți, doamnă inspector.
Doamnă Drax, îmi cer scuze, dar trebuie să vorbim.
De fapt eram în mijlocul unei discuții.
E important.
Fii invitata mea.
Știi ce s-a întâmplat?
Au găsit un cadavru la Land's End. Ei cred că ar putea fi Peter Drax.
Pare prea abruptă ca să coborâm.
N-o să coborâm.
O să sărim.
N-o să ne rănească.
Am mai căzut de pe stânca asta și am murit.
Poți face orice.
Și nu te va durea.
Sar eu primul.
Alo!
Coboară!
E în regulă!
La mulți ani, Louis!
Unu...
Doi...
Trei.
Ți-au găsit tatăl, Louis.
A murit.
Poate că știai asta deja.
Îmi pare foarte rău.
Cred că încerci să-mi spui ceva.
Ascult.
Vorbește cu mine din nou, da?
Ăsta e un loc bun în care poți să te ascunzi.
Nu văd nimic și e rece.
Primești musafiri?
Doar pe tine.
Ăsta e locul despre care-ți povesteam.
Unde am scris numele soției și al bebelușului meu.
Trebuie să mă ajuți să-l găsesc.
De unde să știu unde să caut?
Sunt scrise pe perete.
Viermi uriași...
- Ai auzit? - E Pascal.
Îmi citește despre viermi uriași.
Sunt scârboși când te uiți la ei pentru că la un capăt au fundul,
iar în celălalt e gura.
Știi vreo poveste bună?
- Micul Prinț. - Bla, bla. E prea de copii.
Am citit cartea asta de prea multe ori.
Bine. A fost odată ca niciodată...
Lilieci. Vreau ceva cu lilieci.
Da.
A fost odată ca niciodată...
Trei lilieci...
Un mascul și două femele.
Una dintre femele râdea mereu,
iar cealaltă plângea mereu.
Iar masculul a trebuit să aleagă între ele.
- Ca să se împerecheze? - Da!
Da.
Vezi tu...
Era îndrăgostit de cea care râdea.
Dar îi părea rău de cea care plângea.
Ea părea că are nevoie de el mai mult.
S-a gândit că dacă o iubește suficient de mult,
ar putea s-o facă să nu mai plângă.
De ce plângea?
Pentru că îi făcea pe oameni s-o compătimească.
Iar ei îi plăcea acel sentiment,
mai mult decât îi plăceau glumele sau iubirea.
Ce s-a întâmplat cu tine?
Eram fericit.
Pentru că aveam un pui de liliac.
Iar acel liliac era cel mai uimitor din întreaga lume.
Și l-am iubit mai mult decât toată casa.
Mai mult decât toată strada?
Mai mult decât toți peștii din mare.
Dar puiul de liliac avea probleme și-i făcea triști pe toți.
Nu!
Era perfect și deștept...
Și ciudat...
Și genial...
Și bun...
Și foarte iubit.
Și eram mândru de el în fiecare zi.
Nu vreau să mori, tată.
Știu... dragule.
Știu.
Trupul este descompus grav și umflat.
Legistul ne-a dat fișa dentară.
Se pare că a căzut de pe stâncă în prăpastie
și a fost dus de apă în peșteră.
A suferit multe rupturi și fracturi.
Erau cantități mari de materie acvatică înfundată în intestin,
ceea ce indică că a supraviețuit căderii.
N-a murit la impact?
Cel mai probabil din cauza pneumoniei.
Ai idee cât a stat în peșteră înainte să moară?
O săptămână. Poate două.
E Navarra.
Nu Peter Drax a scris scrisorile.
Nu mai spune.
Cât e ceasul, Macy?
M-ai speriat. Dormeai adânc.
E... 6:00.
Scuze, trebuia să te fi trezit mai devreme,
dar n-am îndrăznit.
Sforăiam?
- Nu, ai fost somnambul. - Ce?
Stăteai lângă Louis,
apoi te-ai ridicat și ai venit aici.
Și ai stat aici o perioadă.
Apoi ți-ai scos carnetul de rețete,
ai scris o rețetă, apoi ai mototolit-o
și ai aruncat-o la gunoi.
După asta te-ai ridicat...
Și te-ai dus înapoi la scaunul tău și ți-ai continuat somnul.
Îmi pare rău dacă te-am speriat.
Îmi pare rău că nu te-am trezit.
- Pot să văd acea rețetă? - Sigur.
Am aruncat o privire, sper că nu te superi.
O să râzi când vei vedea asta, doctore Pascal.
Ai scris niște aiureli.
Natalie Drax Insulină 30 mg, Cloroform 75 mg.
Stai, poți derula înapoi?
Sigur. Spune-mi când să mă opresc.
Bine, oprește-te.
Vedeți? Țin pixul în mâna stângă.
Și ce dacă?
Sunt dreptaci.
Pot să văd ce ai scris?
Da, se potrivesc.
Bine, să spunem pentru o clipă că ceea ce sugerezi e adevărat.
Louis îți controlează trupul dintr-o stare de comă,
o idee cu care sunt sigură că ești de acord, e cât se poate de forțată.
Cum ar ști un băiat de nouă ani ce otravă să prescrie.
Și nu doar asta, ci și doza exactă?
Asta pare a fi domeniul de cunoștință al unui farmacist.
- Sau al unui doctor. - Dar, din toate punctele de vedere,
băiatul este foarte inteligent și citit.
Asta nu e o rețetă sofisticată.
Insulină, cloroform?
Iar asta nu e opera unui profesionist în medicină.
Poate că încearcă să ne spună ceva.
Că își vrea mama moartă?
Tu vrei ca mama lui să moară, doctore Pascal?
Bineînțeles că nu!
Aveți antecedente de somnambulism, doctore.
Comportamentul ăsta, deși e bizar, e explicabil, și sincer,
nu contează de ce ați scris scrisorile.
Nu-i cunoșteați pe Peter și Louis Drax înainte de incident.
Nu sunteți suspect. Sunteți... excentric, poate, dar nu un suspect.
Atunci de ce ăsta îmi dă senzația unui interogatoriu?
Cadavrul lui Peter Drax a fost găsit într-o peșteră,
la 400 de metri de locul unde Louis a fost salvat.
Și?
Asta nu vi se pare o coincidență?
Că cele două trupuri au fost găsite în același loc?
Și-a manifestat vreodată Louis mânia către de Natalie?
Ai suspectat vreodată că ea ar putea fi implicată în accident?
Unde bați?
Nu ți se pare ciudat
că Louis m-ar pune să scriu rețeta aia?
Ciudat?
Pentru cine? Ce parte? Cât de ciudat?
Doctore, acele scrisori vin din mintea ta.
Prin frustrările tale, temeri, gânduri reprimate, sentimente...
Dorințe.
Sunt convins că ai dreptate.
Nu, Louis probabil n-are legătură cu asta.
Dar dacă te înșeli?
Dacă Louis încearcă să comunice?
Fiind doctorul său, e responsabilitatea mea să-l ajut.
Dacă ești de acord, aș vrea să...
Să încerc ceva.
Dar vreau să ai grijă.
Pentru că...
Tu însuți ai simptome pe care le cunosc.
Și n-am vrea ca doctorul să sfârșească prin a fi internat, nu?
Nu.
Stai comod?
Da.
Vreau să te relaxezi.
Urmează-mi instrucțiunile.
Bine.
Poți să ridici mâna stângă?
Nu legeni ceasul?
Nu pentru tine.
Întoarce palma spre față.
Acum vreau să te concentrezi pe palma ta.
Găsește un punct.
Observă detaliile acelui punct, liniile.
Acum concentrează-ți atenția pe vârful nasului.
Și înapoi pe punctul din palmă.
Închide ochii.
Și lasă jos mâna.
Umple-ți mintea cu un ecran alb.
Și vom întreba mintea ta inconștientă
să creeze un semnal pentru "da".
"Da." Ceva simplu.
O culoare. O siglă.
Iar acum un semnal pentru "nu". Din nou ceva simplu.
Orice îți place.
Doar tu îl vei vedea, nimeni altcineva.
Creăm o cale simplă
de a avea o conversație între părțile conștiente
și inconștiente ale minții tale.
Vei asculta doar sunetul vocii mele.
Iar de acum înainte
vei răspunde doar cu aceste semnale, "da" sau "nu", ai înțeles?
Te cheamă Allan Pascal?
Ești femeie?
Imaginează-ți că ești pe o plajă.
E o zi însorită.
E aglomerat. Copiii se joacă.
O briză caldă vine dinspre ocean.
O poți simți pe față împreună cu Soarele.
Valurile se sparg în depărtare.
Iar acum ești pe o plajă goală.
Dacă mai e cineva cu tine...
pe plajă...
vreau să-ți ridici mâna stângă.
Apropie-te de această persoană.
Iar când ești aproape, poți lăsa mâna jos.
Acum o să cer să vorbesc cu altcineva.
Și când voi face asta, doar ei vor răspunde, nu tu, ai înțeles?
Louis?
Tu ești?
Eu sunt, doctorul Perez.
Mă auzi, Louis?
- Haide, e timpul să ieși... - Louis?
Ești acolo?
Vrei să vorbești cu mine?
Vrei să-mi spui ce s-a întâmplat?
Ce s-a întâmplat în acea zi?
Rasputin a venit cu noi la un picnic,
dar mama a spus că trebuia să rămână în cușcă.
Picnic?
Ce ați mâncat?
Mâncare.
Ți s-a micșorat creierul de mărimea unui bob de mazăre?
Ce tip de mâncare?
Bineînțeles că doar tu ai întreba asta, grăsuțule.
Vrei o listă? Pun pariu că ți se face foame.
Sigur. Dă-mi o listă.
Am mâncat pâine, salam și cașcaval.
Ei au băut bere, iar eu suc de mere.
Mama voia să nu mănânc atât de repede,
fiindcă credea că o să mă doară burta.
Mereu e speriată că o să vomit
sau că o să înghit un șurub din greșeală.
Se poate întâmpla asta.
Odată am mâncat capul unei șurubelnițe din greșeală.
Întrebați-o. O să vă spună, nu mint.
Știu că nu minți, Louis.
Mai povestește-mi.
Despre mâncare? Mai vrei mâncare?
Despre orice.
Era un tort aniversar.
De ciocolată. Și trebuia să-ți pui o dorință.
Mama și-a dorit să fiu al ei pentru totdeauna,
și să nu mi se întâmple nimic rău.
Și dorința ta?
Ca tata să fie tatăl meu adevărat,
ca să rămână cu noi.
Le-ai spus dorința ta sau ai păstrat-o pentru tine?
Bla, bla, bla.
Ce înseamnă asta?
Înseamnă bla, bla, bla.
Înseamnă că ai ținut-o pentru tine?
Înseamnă că urma să mi-o pun,
dar n-am făcut-o fiindcă mama și tata
au început să se certe în privința bomboanelor.
Eu primul.
- Ce? - Peter, le-am făcut pentru Louis.
Louis, îmi dai și mie una?
Poate să ia și el una?
Nu, nu poți pentru că... Le-am făcut pentru Louis.
- Ia. - Încetează.
- Care e problema ta? - Strânge-ți lucrurile, haide.
- Mereu faci asta. - Uită-te la asta, din nou.
- Știi ce? Ești beat. - Dumnezeule.
- Vino. - Ne întoarcem cu tata?
Bineînțeles că ne întoarcem...
Nu mergem acasă cu tine, da?
- Ești beat. - Nu-s beat...
Da, ești beat și n-ai voie să conduci în starea asta.
Ce nu-i în regulă cu bomboanele astea?
- Peter, dă-le înapoi! - Ce, nu pot lua una?
Ai pus ceva în ele?
- Încetează! - Ai pus ceva în...
Ce faci? Dă-le înapoi!
Fie, fie. Mănâncă una!
- Nu! Termină! - Încetați!
Ce s-a întâmplat în continuare?
Am fugit, iar ea a fugit după mine,
iar el a fugit după ea.
- Louis! - Louis!
Louis, așteaptă.
- Amice, așteaptă. - Nu te apropia de noi, Peter!
Ma târât spre margine.
E în regulă, vino aici. Sunteți prea aproape!
Îndepărtați-vă de margine.
E permis, știi.
- Sunteți prea aproape, veniți aici. - Ce e permis?
Dreptul la eliminare.
- Louis, vino aici. Dă-i drumul! - Louis! Nu, Louis!
Tata nu știe regulile. N-a înțeles.
Nu! Așteaptă în mașină!
De ce vrei să-l rănești? Ai nevoie de ajutor.
L-a împins, iar el s-a rostogolit ca un desen animat.
Puteți ghici restul.
A căzut.
Ar fi putut să fie un accident. Știu multe despre accidente.
Dar... a fost un accident, Louis?
Chiar a fost un accident?
Poate că a fost.
Poate că nu.
Apoi ce s-a întâmplat?
Am făcut ce a vrut, așa cum fac mereu.
Louis.
Vino la mine.
Ce ai făcut, Louis?
Am mers înapoi.
Nu trebuia să mă ajute de data asta.
Am numărat pașii.
Vino cu mine.
Erau doar cinci pași.
A fost ușor.
Unu...
Doi...
Trei...
Patru...
Cinci.
Apoi, am crezut că mai era unul.
Dar nu mai era.
În loc de al șaselea pas, am căzut în apă.
Și am murit.
Cod albastru la trei!
Doctore Pascal, trezește-te.
Cod albastru în secția comelor!
Repet: cod albastru în secția comelor.
O sută. Încarci?
Liber.
Haide.
- N-are puls. - Bine, 150.
Liber.
Din nou.
Liber.
Da, a revenit.
Bine.
Pascal a făcut greșeala pe care toți bărbații o fac.
A crezut că dacă mami e atât de frumoasă,
atunci trebuie să fie bună la inimă.
Dar nu e.
Tocmai de asta trebuie să locuiască într-un spital acum, la fel ca mine.
Și acum ea trebuie să-i spună lui Perez cel Gras toate secretele ei.
Am instalat-o într-o cameră privată,
dar răspunde foarte bine la tratament.
Îi duce dorul enorm lui Louis.
Ai ajuns la o concluzie în privința diagnosticului ei?
Sindromul Münchausen prin împuternicire.
Boală indusă e terminologia corectă.
Victima abuzează de alta, de obicei un copil,
ca să primească, în schimb, iubire, afecțiune.
Când Louis era mic, chiar ea l-a rănit.
Pe măsură ce a crescut, a învățat ce voia aceasta.
A răspuns nevoilor ei, în schimbul iubirii.
Ea trebuia doar să fie acolo.
El ar fi avut un accident, iar ea îl salva.
Și de fiecare dată,
le-ar fi întărit legătura dintre ei.
Îl iubea, îl ura.
Nu putea trăi cu el, nu putea trăi fără el.
Pascal trebuie să trăiască cu alegerea pe care a făcut-o.
La fel cum am făcut eu.
Trăiește cu consecințele. Mereu sunt consecințe.
Lucrurile se rezolvă într-un mod amuzant, uneori.
Nu amuzant de genul "ha, ha." Amuzant în mod neașteptat.
"Insula Ceylon a dispărut sub orizontul nostru"
"în timpul zilei, ianuarie..."
N-ar trebui să vă gândiți: "Sărmanul Louis Drax!"
Pentru că nu e atât de nasol.
Vorbesc serios.
"Unde ne duce Căpitanul Nemo?"
"Și, din nou, marea eternă nu e drumul"
"care ne duce înapoi în Europa."
"Cine a zis că ne întoarcem în Europa?"
"Ce crezi că încercăm să facem?"
Toată viața am așteptat asta.
Nouă ani. Nouă e numărul meu norocos.
Asta e a noua mea viață.
Și aceasta e cea mai bună.
Multe lucruri erau nasoale înainte.
Nu e ușor să fii un copil cu probleme emoționale
sau predispus la accidente.
Faptul că mama și tata se urau, era nasol,
și școala era nasoală.
Și faptul că ți se spune "Nebun" e nasol.
Totuși, să fii în comă nu e nasol.
Nu trebuie să-ți faci griji că mama e fragilă,
și nu trebuie să-mi fie dor de tata mai mult decât tot universul,
pentru că el va fi mereu aici dacă vreau să vorbesc cu el.
Nu trebuie să rămâi.
Poți să te trezești și să trăiești, dacă vrei.
Vrei?
Nu știu.
Depinde cât de curios ești despre ce va urma.
Gândește-te la lume, Louis.
Gândește-te la toată magia ei. La toate posibilitățile.
Dar ce rost are să mă întorc, dacă tu nu ești acolo?
Sunt mereu cu tine.
Mereu.
Chiar aici.
Chiar și dacă nu mă vezi sau nu mă ții de mână...
Poți vorbi mereu cu mine.
Te iubesc, puștiule.
Bine.
Nu mă părăsi. Rămâi, te rog.
Nu vreau să pleci.
Îmi pare rău, puștiule.
Te iubesc enorm.
Te iubesc mai mult decât toată casa.
Eu te iubesc mai mult decât toată casa,
mai mult decât toată strada,
mai mult decât toți peștii din mare.
Totul va fi bine, domn tânăr.
Îți promit.
Ești cel mai puternic bărbat din lume.
Traducerea și adaptarea: Undergrow (Subtitrări-Noi Team)
Revizuire: muLineZu